ÅR 1491
Stille!
Primærer...
Vi hedrer tiden med tålmodighet.
- Hysj! - Primær...
Stille!
Jeg har sett deg fra det fjerne. Du er Andrus.
Din hengivenhet til kampen vår er sagnomsust.
Primæren som valgte å trosse andre seere.
Martyren som slåss mot deres troløshet og galskap.
Din grusomhet mot dine fiender er legendarisk.
Du har kommet helt fra Den store horden.
Svartehavet og Den kaspiske steppe.
Dere spilte mongolblod i århundrer. Krigere og slaveeiere.
- Vet du navnet på hjemlandet mitt? - Ja.
Men jeg kjenner det ved et annet navn. Tsjetsjenia.
Der jeg kommer fra, er troen vår maskert av drusernes tro.
På reisene mine har jeg vendt mange mot kjettere, tilhengere...
- ...overløpere. - Broderskapet.
Jeg har sett deg.
Men ikke med en kvinnes ansikt.
Med denne.
Jeg leter etter våpenet og dem som vil bruke det. Du søker skaperne.
Tjen meg, så finner vi dem.
Sammen skal vi stilne stemmene for evig.
Inntil da vil jeg at du skal se...
...og høre.
Endelig...
Vitnet har talt.
Landsbyen Kakariko.
Zelda.
Vær hilset.
Hei, geiter. Jeg kommer med fred.
Godt korn.
Se dragene over sletten denne morgenen.
Vær hilset.
Pistol... pistol... pistol... Borte.
Unnskyld meg, pussige dame. Hva fører deg hit?
Jeg skulle bare gå forbi... snublet innom... på min...
...deres... eders vei.
Det var da noen merkelige plagg.
Det er "Ye Olde Navy".
Kanskje vi kan hjelpe.
Jeg bare leter etter noe. En trapp.
Vet dere kanskje hvor man finner trappen?
Du er ikke den første som vil bestige den. La meg vise deg.
Et lite spørsmål. Svar sant, for du er blant venner.
Kjenner du dette seglet?
Ja.
Heks!
Si til slakteren Andrus at vi har fanget en kjetter.
- Jeg er ingen heks! - Andrus advarte oss mot seglet...
...og dem som har sett ondskapen i hodet sitt istedenfor med øynene.
Andrus lar deg ikke beholde noen av delene.
Unnskyld, men hvis vi skal kunne snakke, så må jeg late som.
Jeg kjenner til hekser fra bøker som ikke har blitt skrevet ennå.
Du har vel sett symbolet og vet hva det betyr?
Ja.
Har du det?
Jeg er som deg. Eller var... En seer. Jeg kommer for å bestige trappen.
- Og ringe i klokken? - Ja.
- Hvordan klarte du det? - Pappa lager ting.
- Hva heter du? - Chorus.
Jeg skal kalle deg MacGyver!
- Se! - Jeg hater den fyren!
Den beste måten å fange en kjetter på er med en annen.
- Slipp henne! - Ja!
- Drep dem! - Dere vil ikke gjøre det.
- Jennifer! - Oterøyne! Cassie!
- Herregud... - Beklager. Det er bæsj.
James Cole?
Hun er primær.
Vi går til faren min.
Han er en visjonær, og har et åpent sinn overfor det umulige.
Han bygger det andre bare drømmer om.
Han heter Nicodemus og har svarene dere søker.
Jeg fikk beskjed om en kjetter.
ÅR 2009
Jeg har sett leveransesystemet før.
Det er fragmentteknikk. Hvorfor har du Katarina Jones' oppfinnelse?
- Hun er moren min. - Er du Hannah?
Hvordan vet du hva jeg heter?
- Beklager. - Hvordan?
- Moren din nevnte deg på Titan. - Hva?
Kvinnen som prøver å drepe meg, Vitnet, er moren min.
Skift.
- Hva gjør du? - Vi må videre.
Injeksjonen var min eneste vei hjem, og de er ute etter deg. Oss.
James...
James... James...
Kan vi ikke ringe en drosje? Hvor mye lenger er det?
Der.
- Fortell hva du så! - En kjetter! Hun gjenkjente seglet.
Og en annen jente. Og to med ildvåpen!
Kjetterne... Reisende... En mann og en kvinne?
Er dette lønnen min for å ha tuktet de gudløse?
Unnskyld, Hennes nåde.
Jeg vil heller bli slaktet med griser enn å lystre en pansret hore!
Et barn slapp ut kjetteren. De la igjen denne.
De var der.
Primærene har samlet seg og kommuniserer via tidsstrømmen.
Du kan ikke undertrykke det du er lenger.
Fortell meg hva du ser.
Tillat ham å se nå.
Hvor?
- Jeg går først, så dekker du meg. - Hvorfor ikke omvendt?
- Jeg er en bedre skytter. - Det er du slett ikke.
Hva faen...?
De er døde alt.
Lyden av hester signaliserer fiender.
Lyden av skudd signaliserer at gjengen er samlet.
- Chorus! - Far.
- Hvordan fant du fram hit? - Våpenet passer ikke inn i 1491.
Da leter man opp en mann som heller ikke gjør det.
- Har du blitt oppdaget? - Olivia vet det.
Kom.
"Man kan ikke bare gå inn i Mordor."
Noe Tolkien-greier, ikke sant? Jeg sov gjennom dem.
Mjød og mat til gjestene våre, og kom med rene klær.
Datteren din sa at du kan hjelpe oss. Et våpen skapt av seere som henne.
- Jeg heter James Cole. - Kanskje, men du har mørket med deg.
Vennen deres viste sin verdi da han drepte de maskerte mennene.
Uten datteren min ville dere ha dødd før dere nådde huset mitt.
Hun og jeg skal snakke sammen før jeg hjelper dere.
Takk.
- Hva er det? - Kniven min.
Hvorfor presenterer du den så dramatisk?
Jeg vil at du skal ta den. Det er farlig her.
- Jeg trenger den ikke. - Ta den.
For min skyld.
Ok.
En dag vil jeg ha den tilbake.
- Hvordan har Jones det? - Hun var i live sist vi møttes.
Men hvem vet hvor lenge.
Hva du enn er her for å gjøre, så må du leve opp til det.
Vi begynner å nærme oss slutten.
Det er jo det vi vil. Vi satte Jones' liv på spill for å komme hit.
Hun sa at vi levde på lånt tid. Særlig du.
Men hva er den største forskjellen mellom deg og de ikke-utvalgte?
Du har Cassie.
Det dere har sammen...
...er mer det alle vi andre har til sammen.
Hva har skjedd med deg?
James!
Da hun ble født, fikk hun navnet Elizabeth, -
- men da hun var sju år visste vi at hun var annerledes.
Stemmer og visjoner, men ikke galskap. Det fantes en struktur.
Jeg tror ikke på trolldom og guder, -
- så jeg lærte henne kunst og tall.
Så kalte jeg henne Chorus, -
- slik at hun skal se skjønnheten istedenfor vanviddet.
- Jeg var også primær en gang. - Det er du fortsatt.
Stemmene sluttet å snakke fordi Vitnet lyttet.
Vi fant en annen måte å snakke med deg gjennom årtusenene.
- Klatre opp og ring i klokken. - Dere sendte oss til denne.
Det er nøkkelen til et våpen som ble bygd av primærer.
Den siste biten i et puslespill som tar århundrer å fullføre.
Jeg bare ga dem det de ba om. Jeg vet ikke hva de bygde.
Hvor er de?
Som dere forstår, så har vi sett deres ankomst i lenger tid.
Hvor er det?
Kjettere! Hekser og trollmenn! Primærer.
Primærene sier at du, James Cole, som reiser gjennom tiden, -
- vil vende tilbake hit når tiden var inne.
Hvor er våpenet?!
Dere har ingen anelse.
Primærer fra hele verden så våpenet, fra skapelse til anvendelse.
Det ville gi demonen en skjebne verre enn døden.
Det fins ingen skjebne verre enn døden.
Jo, det er det. Å aldri ha eksistert.
- Hvor er våpenet?! - Vent!
De lokket oss hit for å holde oss borte fra det.
Hvis man vil vekke frykt for døden, bør man vel kle seg deretter.
Men vi 12 seere vet sannheten.
Du er bare en tåpe kledd i metall.
- Hvor er våpenet? - Slike spørsmål stiller kun blinde.
Slike som kaller seg "Vitnet" uten å selv kunne se...
Tittelen din er en løgn, og kronen er ufortjent.
Du er bare et biprodukt og en vederstyggelighet av råtnende kjøtt, -
- som åler seg fram gjennom kausalitetens innvoller.
Vi vet at det sanne Vitnet vil fremkalle den røde skogen...
...fordi hun er redd for ensomheten.
Redd for tomheten.
Denne prinsessen er ingen dronning!
Den eneste som har noen virkelig betydning er James Cole, ikke du!
Aldri du.
Dere snakker i gåter for å skjule tankene deres for ham.
For meg. Det er ikke lett.
Å ikke tenke og å ikke se ned -
- krever stor konsentrasjon.
Si meg... Kan dere konsentrere dere mens dere skriker?
Er du så dum at du tror at vi ikke har forutsett dette?
Vi frykter ikke slutten. Vi har smurt inn oss i olje alt.
Kom.
Hvor er våpenet?
- Chorus. - Far!
Jeg hører dem!
Ikke snakk. Tenk!
De skriker!
Ikke skrik. Vis ham!
- De kan ikke være stille lenger. - Da må vi skynde oss.
Det er en dags ferd herfra. Møt oss ved porten.
Hør på meg. Vi har lite tid. Du må ta denne nå.
Jeg kan ikke ha den lenger. Nå er byrden din.
Jeg har sett våpenet.
ÅR 2043
Kanskje du burde... Ok.
Eller kanskje du burde...
- For pokker! Du hjelper ikke til! - Det er mye som står på spill.
- Vil du prøve selv, da? - Takk, men ellers takk.
Får jeg fortsette uten at du kikker over skulderen på meg?
Julian... Skynd deg.
- Klar? - Du først.
Hvor fører de?
Inn i mørket, og så inn i lyset.
Klatre opp trappen, ring i klokken.
Dette var en helligdom, men så kom Svartedauden.
Prestene åpnet dørene som et fristed, -
- men da ble det vanhelliget og deretter forlatt.
Det var derfor de gjemte det her.
- Hva er det? - Våpenet deres.
Det er en tidsmaskin.
Symboler... Jeg kjenner dem igjen.
Jeg har tegnet dem. Spiralen...
Klokken er likedan.
Hvis den er her alt, hvordan kan dette da være en nøkkel?
Et paradoks. Ring i klokken.
- Og så, da? - Det avgjør du, James Cole.
Hvor sendes han? Når?
Til begynnelsen eller slutten? Det vet jeg dessverre ikke.
James...
Nei.
- Tiden renner ut. - Hva skal vi gjøre?
Ring i klokken!
Her kommer hun.
- Er det våpenet? - Ja, før jeg stoppet det.
Jones...
Et våpen til å tilintetgjøre demonen.
En maskin.
Hvor tror du at du ville blitt sendt, James?
Dere kunne ha gitt opp når som helst.
Lagt dere ned og levd sammen i livet etter dette.
Ikke for øyeblikket, men for evig.
Likevel slåss dere hensynsløst for en slutt som har kommet alt.
Ikke min, men deres egen.
Dere kom for å ta hodet mitt. Jeg går herfra med deres.
James først.
Vi hedrer tiden med tålmodighet.
Herregud! Du vanærer den med dine endeløse taler.
Den røde skogen og det perfekte øyeblikk... Det er amatørteater!
Det er et enkvinnesshow for en enkvinnespublikum.
Mannen som svikter en gang, svikter to ganger.
Lojaliteten din var forutsigbar og lett å utnytte.
Jeg ga deg formålet du trengte for å føre dem hit.
Til meg... for å dø.
Min tannløse blodhund. Du ofret alt du kunne ha vært, for hva?
For dem.
Jeg ville gjort det igjen.
Det vet jeg.
Takk for offeret ditt.
- James, nå. - Nei, James! Nei!
Drep dem! Nå!
Hei, drittsekken! Hils på framtids-drittsekken!
Programmer om vesten. Jeg må hente Deacon.
Vi ødelegger våpenet med et paradoks slik at de ikke kan vende tilbake.
Det meste jeg kan gi deg, er to timer.
- Hva skjer? - Et paradoks.
Hun ødelegger våpenet med Titan.
- Hvorfor fungerer den ikke? - Den når ikke den tiden mer.
Øyeblikket fins ikke mer.
Vi kan ikke vende tilbake.
Våpenet og Mr. Deacon...
...er borte.
Det spesielle med tidsreiser er at alt gammelt blir nytt igjen.
- Visste du at dette skulle skje? - Nei.
Og likevel... jo.
Det var maskinen.
Vi rakk ikke å finne ut til hvilken tid den skulle sende meg.
- Til begynnelsen eller slutten? - Det spiller ingen rolle.
Olivia er midtpunktet.
En jinn skapt av tidsreiser.
Uten start og uten slutt. Dermed ubrytbar.
Hun er demonen vår.
- Slangen reiste bare i en retning. - Jeg vet ikke hva det betyr.
Jeg vet ikke hvem som sa det først, -
- men legenden er meningsløs på grunn av meg.
Hensikten min var å lære mest mulig av moren din, -
- og av faren din i fortiden, for å avslutte arbeidet deres.
En jinn ble skapt så snart Elliot og jeg åpnet Pandoras eske.
Den kan ikke lukkes. Det er syklusen hennes.
Vi er bare en del av den nå.
Titan er nesten ferdig, og det betyr slutten.
Et paradoks så massivt at det ikke kan gjøres om.
Tiden kollapser, og så oppstår den røde skogen til mor.
Hun kommer til å vinne, uansett hva vi gjør.
- Hvor skal du? - Jeg må gjøre noe.
Men ikke engst deg. Det blir snart din idé.
Jeg får ingen stemmer eller visjoner! Jeg ser bare uorganiserte symboler.
Hvem sier at de er uorganiserte?
Best du setter i gang, egget.
HARTLE-HAWKINGS TILSTAND 97,1 PROSENT SANNSYNLIGHET
KLAR FOR Å IVERKSETTE
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com